Наукова спадщина Павла Балицького в галузі книгознавства та історії української книги - Дзира І. Я., Дзира І. Я. (Рукописна та книжкова спадщина України, 2025)
Мета роботи. Вивчення наукового доробку Павла ОлександровичаБалицького на ниві українського книгознавства. Методологія базується на використанні методів аналізу, синтезу, порівняльно-історичного, типологічного, а також залученні методів біографістики та біоісторіографії. Наукова новизна. На підставі комплексного аналізурізних джерел (архівні матеріали, опубліковані персональні праці,мемуари та сучасна література про життя й діяльність ученого) вперше з’ясовано внесок П. Балицького в розвиток української книгознавчої науки 1920-х років. Висновки. Найвагомішим здобутком П. Балицького стали студії в галузі історії книги, що значною мірою заклали основи для монографічного опрацювання тоді ще практично недослідженого українського друкарства першої половини ХІХ ст. Подібно до більшості свої колег дослідник був позитивістом та особливоконцентрувався на окремих фактах і дрібних деталях задля відтворення широкої панорами історії української книги конкретного періоду. Основну увагу П. Балицький зосереджує на видавничій справі тамистецтві книги, яке він ототожнював з ілюструванням, художнімконструюванням і поліграфічним виконанням. Такі інтереси моглибути викликані насамперед його великим видавничим досвідом і викладацькою роботою в Київському художньому інституті. З іншогобоку, питання книжного репертуару й особливо розповсюдження книги розглядалися ним епізодично. Завдячуючи високому рівню наукового аналізу, інформаційній насиченості, наявності широких узагальнень, міждисциплінарномупідходу, відмові від вульгарно-соціологічних інтерпретацій, «Етюди з історії української книги» й до сьогодні продовжують зберігати свою наукову вартість. Важливимджерелом залишаються також спогади П. Балицького про Г. Нарбута, присвячені переважно висвітленню співробітництва майстра книжкової графіки з видавничим товариством «Друкарь». Питання читацької аудиторії не були пріоритетними для П. Балицького, хоча він цікавився ними не лише з педагогічно-просвітницькою метою, а йдля задоволення власних комерційних інтересів як видавця.