Встановлення авторства музичних творів ("безіменний Векслер”) - Лариса Василівна Івченко; Євгенія Віталіївна Кожушко (Рукописна та книжкова спадщина України, 2019)
Метою роботи є ідентифікація композитора – автора музичних творів, опублікованих з неповними даними (лише ініціали) в Києві, Ялті, Феодосії, Москві, Санкт-Петербурзі, Варшаві, Парижі на початку ХХ ст. Методологія дослідження ґрунтується на основних положеннях системного підходу до культури як цілісності. Застосовувалися методи спеціальних історичних дисциплін – бібліографії, книгознавства, музикознавства, біографістики, зокрема історико-порівняльний метод, а також емпіричні спостереження, що є результатами осмислення авторами власного досвіду роботи з атрибуції творів. Евристичний підхід, організація вибіркового пошуку дозволили віднайти відомості про життєвий і творчий шлях композитора. Наукова новизна. За нотними виданнями з фондів ВМФ НБУВ, видавничими каталогами, рекламою, проспектами серій, інформацією з електронних каталогів бібліотек, листуванням та мемуарно-історичною літературою вдалося вперше встановити основні відомості про Семена Векслера (1876, Херсон – 1950, Париж). Визначено, що Семен Векслер і «французький» Серж Векслер – одна й та сама особа. Як музичний редактор (під псевдонімом Серж Векслер) він здійснив багатотомне видання творів ФридерикаШопена, яке вважається одним із важливих і помітних серед численної низки шопенівських видань у ХХ ст. Шість із восьми братів С. Векслера – також музиканти (композитори, диригенти, виконавці, музичні педагоги), які зробили свій внесок у музичну культуру Херсона, Києва, Катеринослава, Одеси. З’ясовано псевдоніми, якими користувався композитор. Уперше складено перелік творів Семена (Сержа) Векслера. Атрибутовано 13 видань з ВМФ НБУВ як твори Семена Векслера, їхній бібліографічний опис вміщено в Додаток. Висновки. З’ясовано, що автором є Семен Харитонович Векслер – композитор, капельмейстер, викладач, автор інструктивних вправ та школи гри на фортепіано. Семен Векслер довгий час жив і працював у Херсоні, Криму і Києві, і навіть в еміграції у його музиці продовжували звучати теми, пов’язані з батьківщиною. Інформація про життєвий шлях та творчий спадок нашого земляка хоча і не є визначальною для музичної культури України, але становить її важливу складову, оскільки без вивчення сукупності явищ неможливо створення об’єктивної та цілісної картини історії.